Katso minua silmiin. Näetkö minut?
- Olet kaikkein paras kaveri. - Roskaa. Sinä olet.
Haluan kuulla siitä kaiken.
Muodostelmaan! Pysykää asemissa!
- Mistä hyvästä, sir? - Urheudessa äärimmäisessä hädässä.
Kun hän alkaa puhua, hae minut.
Tämä voi virkistää muistia.
Nouse ylös. Häivymme täältä.
- Olen Brenna. - Sodan jumalatarko?
- Makaa kanssani. - Kaipa minulta liikenee 5 minuuttia.
Polvistu. Tästä yöstä lähtien olet kantien kuningatar Kerra.
Ennustuksen mukaan Brennan pelastaa kultahiuksinen kuolevainen.
Roomalainen tappoi Islenen. Näen hänet taas kuoltuani.
Isän mukaan jumalten rakkaimmille on oma paikka.
Kuuntele. Sinä olet valittu. Se olet sinä. Menkää nyt!
Kas noin. Miltä näytän?
Odota siinä. Tulen pian.
Ei huolta. En mene minnekään.
Mikä se otus oli? Linnakkeessa.
- Mikä otus? - Olen sokea, mutta se ei ollut mies.
Se oli jotain muuta. Miksi se jahtasi sinua?
Kai erehdyksessä. Pysy paikoillasi.
Mikset kerro totuutta? Mitä salaat?
En tiedä, mikä se oli.
- Missä olemme? - 8 kilometrin päässä Locerlysta.
Pysähdytään yöksi sinne.
Ainakin tunnet seudun.
- Mitä nyt, lapsi? Mikä hätänä? - Ei mikään.
Älä nyt. Saatan olla sokea, mutta tunnen silti sään muuttuvan.
Anna kuulua.
Olemmeko koskaan turvassa?
Tule tänne.
Kun olin poika, isä tapasi soutaa meidät pienelle saarelle.
Jos löydämme veneen, voimme löytää sen saaren taas.
Siellä ei ole paljoakaan vuohien lisäksi.
Vanha kivimaja kaipaa kattoa. Mutta tiedän, mitä siellä ei ole.
Roomalaisia.
Näin sinut leirissä.
Kasvosi olivat viimeinen näkemäni asia.
En unohda niitä ikinä. Ne ovat täällä näin.
Ikuisesti.
- Illallisen aika. - En ole nälkäinen.
Sinun pitää syödä. Matkaamme koko päivän.
Älä loukkaannu, mutta jätän väliin.
Eikö ruokani miellytä?
- Mitä tämä on? - Pajuheinää.
- Se vahvistaa verta. - Ei tämä ole pajuheinää.
Vaan heinää. Entä mitä tämä on?
Harvinaista ja arvokasta levää. Sitä kasvaa vain joen länsirannalla.
Ania, ei se ole levää, harvinaista tai arvokasta.
Se on mutaa.
Tämä on kovakuoriainen.
Tämä on mahdollisesti nukkaa, luultavammin mäyränpaskaa.
Mutta pääasiassa mutaa. Mutapiiras.
- Regnien ruokaa. - Ehkä regnien, muttei ruokaa.
Valitinko hevonpaskasta, jota syötitte vankilassa?
- Keitit aamulla lehtiä ja risuja. - Karhunvatukka-akanakeittoa.
Oletko huomannut, etten pysty kävelemään-
- 50 askelta enempää pysähtymättä paskalle?
En ole paskonut näin paljon koko elämässäni tätä ennen.
Olen tuplannut elinikäisen paskojen kokonaismääräni.
Siitä oppii pitämään. Totut siihen.
Kysyn jotakin, prinsessa Ania.
Oletko tehnyt ruokaa aiemmin? Mitään, koskaan?
Et tiedä minusta mitään, prinssi Phelan.
Toisin kuin sinä, kasvoin metsässä. Enkä ole regnien Ania.
Olet Brenna, sodan jumalatar.
Sekä tuhon, unien ja kaivojen.
Aivan. Et ruoanlaiton. Et Brenna, päivällisen jumalatar.
Ei riidellä, rakkaani.
Enkä ole rakkaasi. Ennustuksessa ei puhuttu mitään rakkaudesta.
Olen vaalea kuolevainen, joka pelastaa sinut. Siinä kaikki.
Ellet voi kunnioittaa minua, kunnioita edes metsän runsautta.
Pohjalta korkeimpiin oksiin, metsä on pyhä.
Kunnioitan oksia ja metsänpohjaa.
En vain halua syödä sitä.
Minne ennustus lähettää meidät?
- Jumalat opastavat... - Jumalat.
- Kärsivällisyyttä, rakkaani. - En ole rakkaasi.
Tässä.
Eikö ole nälkä? Entä tilkka tätä?
Älä kysy, mitä se on. Mutta Philo-poikaseni, se on vahvaa.
Jääpähän enemmän minulle.
- Mikä tämä paikka on? - Locerly.
Kukoistava kantien kauppapaikka ennen roomalaisten tuloa.
Katso sitä nyt.
Kylässä pitäisi olla joki tai kaivo.
Eikö sinun pitäisi olla varmempi?
Olethan Brenna, kaivojen jumalatar.
Eikö sinun pitäisi tietää, onko täällä sellainen?
Et taida ymmärtää, miten tämä toimii.
Totta. En tiedä, mitä työhön kuuluu.
Tiedän vain, että matkaan kaivojen jumalattaren kanssa-
-enkä ole ikinä ollut näin janoinen.
Hei, kaunokaiset.
Kas tässä. Vettä.
Kiitos.
Laupiaat luojat.
- Keitä siellä on? - Mies ja nainen.
- Tunnistitko heidät? Kyläläisiäkö? - En tunnistanut.
- Näkivätkö he sinut? - En usko.
Kaksi herkkupalaa. Yksi kummallekin.
Käyn ehkä myöhemmin katsomassa, mitä löydän. Tiedäthän?
Herran tähden, Philo. Sano jotakin!
Linnakkeessa-
- mitä kuningatar sanoi? Kun pakenimme.
- En kuullut. - Minä kuulin. Selvästi.
Hän sanoi, että sinä olet valittu.
- Mitähän hän tarkoitti? - Kuka tietää.
Jos olen oppinut jotakin, niin sen, että ihmiset puhuvat pötyä.
"Sinä olet valittu." Niin hän sanoi.
Hän on täällä.
Jäädään tänne yöksi. Matkataan druidien luo aamunkoitteessa.
Phelan? Missä olet?
Arvaapa.
- Kerro lisää ennustuksesta. - Mitä haluat tietää?
Miten yksityiskohtainen se on?
Kerro oikeastaan koko ennustus.
"Alussa oli vain tuli."
"Tuli levisi pimeyden halki universumin neljään kolkkaan."
Siirry kohtaan, jossa tulen mukaan. Vaalea kuolevainen.
Hyppää linnakkeesta lähtöön. Mitä seuraavaksi tapahtuu?
Brenna ja kuolevainen vierailevat arkkidruidi Veranin luona.
Onko hän sama Veran, joka uhrasi isäni ja sivuutti kuninkuuteni?
Toinen mies Veran, niin.
Hän aiheutti kaiken epäonneni. Sain häneltä narttuvaimon-
- ja katselin, kun suolistetun isäni sisälmykset syötettiin variksille.
Hänkö on suuri toivoni?
Tuliko mieleesi, että sait vaimosi suurempaa tarkoitusta varten?
Etkä ole kuningas, koska jumalilla oli eri suunnitelma varallesi.
- Suurempi kohtalo. - Ei.
Se ei tullut mieleeni. Minulla oli liian kurjaa.
Mutta siinä on järkeä.
Jos sinut olisi kruunattu, et olisi vapauttanut minua.
- Emme olisi täällä. - Onko täällä oleminen hyvä juttu?
Onko tässä hökkelissä oleminen ja suolissani puhaltava taifuuni-
-parempaa kuin kuninkuus?
- Sekö on suuri tilaisuuteni? - Milloin hyväksyt totuuden?
Jumalat kunnioittivat sinua. Olet siunattu.
Veran kuitenkin tietää ennustuksesta.
Miten Veran tietää ennustuksesta?
Koska hän kirjoitti sen.
- Mitä? - Joka sanan.
Isoisoisoisäni kasvoille.
Kaksituhatta kuunkiertoa sitten.
Kun värväydyin, minulla oli unelma. Eksoottisiin paikkoihin matkustus.
Tuntemattoman aistiminen.
Kokemuksia, joita nuori mies ei voinut edes kuvitella.
Ihmetystä, tietoa, viisautta.
Minusta tulisi lyhyesti sanoen mies.
Viime viikolla löysin itseni yksin metsästä-
-hakkaamasta itseäni.
Jos värväytynyt nuori mies olisi nähnyt tulevaisuuteen...
Nähnyt itsensä vanhempana yksin metsässä...
Hän olisi ollut ymmällään.
Mutta se minusta.
Entä sinä, Philo? Miksi liityit armeijaan?
- Missä tapasit äidin? - Tuolla. Joen rannalla.
Hän oli 13 vuotta, minä 15.
- Kaipaat kai häntä kovasti. - Elämä on opettanut yhden asian.
Pitää tottua menettämään asioita. Kaikkea rakkaana pitämäänsä.
Olen päättänyt jotakin.
Olet fiksu tyttö, minua fiksumpi.
Joten tästä lähtien sinä päätät.
Voimme keskustella kaikesta.
Mutta viime kädessä, jos haluan mennä alakautta-
- ja sinusta on parempi mennä yläkautta, sitten teemme niin.
Entä jollen ole samaa mieltä?
Jos minä päätän, enkä suostu päättämään...
- ...mitä sitten teemme? - Hyvä huomio.
Siispä, viimeisen kerran: tee, kuten käsken.
Mestasit parhaan kaverisi.
Mikä sai valitsemaan sen tien?
Etkö kadu sitä yhtään?
Oliko se vaikeaa? Helppoa?
Karmeaa? Jännittävää? Kauhistuttavaa?
Hän sanoi vain äitiäsi huoraksi.
Leiriläiset ovat olleet siellä.
Itse asiassa minäkin olen.
Minä ja apina. Oikea apina. Iso paviaani.
Minä yhdessä päässä, paviaani toisessa. Samaan aikaan.
Puhu minulle, Philo. Ole kiltti. Puhu minulle.
- Sano vain yksi sana. - Millaista...
Niin?
- Millaista... - Millaista mitä?
- Millaista... - Hyvä. Ymmärsin sen.
- Millaista mitä? - Millaista...
Erinomaista, mutta tämä on tärkeä kohta.
- Mitä? - Millaista...
Pysy mukana.
Millaista...
No, ei hoppuilla.
Edetään askel kerrallaan.
Jos haluat lisätä jotakin, olen tässä.
Millaista... Millaista...
Millaista...
Mitä?
Miksi lopetit?
Kuuletko tuon?
Millaista...
Tuon juuri. Hys.
- Se on tuuli. - Onko?
- Se loppui. - Niin tosiaan.
Tämä paikka karmii minua. Aina lapsesta asti.
Niinkö? Kerro kaikki.
Suksi kuuseen.
Millaista...
- Näetkö avainta missään? - Millaista...
- Avainta. - Millaista...
Millaista... Millaista...
Millaista...
- Mikä tuo oli? - Haamu tuli syömään sinut.
Philo, keskeytä hommasi ja tule katsomaan tätä.
Olemme noitatohtorin talossa ja löysimme hänen kätkönsä.
Oikeasti, tule katsomaan!
Millaista kauhua.
Tunnetko vielä mitään? En minäkään.
Katsotaan, mitä tämä tekee.
Viime viikot ovat olleet outoja.
Galliasta asti minusta on tuntunut, että kuljemme katastrofia kohti.
Siltä ei ole tuntunut ennen.
Minusta vain tuntuu jatkuvasti...
Oletko yhä siellä?
- Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Ei, olen pahoillani, että olin hiukan hiljainen.
- Ei se mitään. - Viime päivät olivat rankkoja.
Ymmärrettävää kokemasi jälkeen.
Olimme erään keltin seurassa.
Hänellä oli pikkukivi. Upea kivi, todella sileä.
- Sileäkö? - Kun sitä katseli...
...se näytti sisältävän kaikki universumin salat.
Joka kolo ja välke oli näkyvissä.
Miljoonavuotias esine. Yksi miljardista.
- Miten jalkasi voivat? - Jalat tuntuvat hyviltä.
- Entä kädet? - Kädet eivät liiku.
Entä pää?
En halua puhua päistä.
Ymmärrän. En tarkoittanut puhua siitä.
En tarkoittanut tehdä sitä.
Unohda koko juttu. Sellaista sattuu.
- Verta oli tosi paljon. - Anna olla.
- Minun piti sahata. - Lopeta.
Otetaan lisää.
- Mitähän tämä on? - Anna maistiainen.
Työnnä kielesi ulos.
Onpa valtava kieli.
- Jokin on vaivannut minua. - Olen pelkkänä korvana.
Olen ollut legioonassa jonkin aikaa. Kaikkialla.
Egyptissä, Triestessä, Galliassa, nyt täällä.
- Opin matkoillani jotakin. - Niinkö? Mitä?
Kaikissa paikoissa, kaikkialla...
...jumalat ovat erilaisia.
- Täsmennä. - Heillä on eri nimiä.
Eri määrä käsiä, silmiä, päitä.
Joskus he ovat elefantteja, satakieliä, puita, neitsyitä.
Mietin, miten se on mahdollista.
Miten täkäläiset jumalat voivat olla erilaisia kuin sikäläiset?
- Putosin kärryiltä. - Jumalia on joka lähtöön.
- Miekat. Kilvet. - Vulkanus. Serapis.
Kypärä, tyyny, tulukset, saippua.
Meillä on Pino, saappaan jumala.
Kun puen saappaan, rukoilen Pinoa-
- jotta saapas pysyy jalassa, nahka ei rispaannu eikä solki hajoa.
Teen samoin. Aamuin illoin.
- Meillä on Pino, saappaan jumala. - Ylistetty olkoon hän.
Egyptiläiset eivät tunteneet Pinoa. Heillä ei ole saappaan jumalaa-
- mutta heillä on saappaita, kuten kelteilläkin, eivätkä he tiedä Pinoa.
Tätä yritän sanoa.
Miksi Pino on kiinnostunut vain meidän saappaistamme?
Saappaat ovat tärkeitä. Kiitämme Pinoa, eivätkä saappaamme hajoa.
Lausumme rukouksen, ja Pino pitää saappaat kunnossa.
Katso nyt. Saappaani näyttävät hienoilta, ja ne ovat tosi mukavat.
Et ymmärrä asian ydintä. Egyptiläisillä on sodan jumala Horus.
Haukanpäinen mies, jolla on punavalkea kruunu. Meillä on Mars.
Palvoisin Horusta Marsin sijaan, jos olisin vain syntynyt Egyptissä.
Jos syntyisin Egyptissä, pitäisin Marsia roskana.
Enkä ainakaan yhtä voimakkaana ja mahtavana kuin Horus.
Etkö ymmärrä? Eri juttu kaikkialla.
Taidan tietää, mitä tarkoitat.
Jos pidämme Horusta roskana, ja he pitävät Marsia roskana-
-ehkä kumpikin on roskaa.
Ehkä se kaikki on roskaa.
Ehkä saapas on vain saapas-
- eikä se hajoa Pinon loukkaamisen takia.
Saappaani vain hajosi, ja siinä kaikki.
Tietenkin Pino on olemassa. On ollut aina.
Serapis on ollut aina.
- Jospa ei? - Lopeta nyt.
Jupiter! Surmasin parhaan ystäväni!
Otin miekan ja irrotin hänen päänsä!
Lähetä salama ja lyö minut kuoliaaksi!
Tee sen nyt Brutuksen nähden!
- Näetkö? - Haluan, että lopetat puhumisen.
Lopeta puhuminen.
Älä sano enää sanaakaan.
Olemme yksin, Brutus.
Me olemme yksin.
Oletko hereillä?
Vaalea kuolevainen pelastaa jumalattaren-
-ja vie hänet druidien luo.
- Ja jumalatar Brenna... - Unohda Brenna hetkeksi.
Mitä vaalealle kuolevaiselle käy?
Taivaiden hallitsemisen lisäksi hän saa lapsen jumalattaren kanssa.
Lapsi ja hänen lapsensa hallitsevat regnejä ikuisuuksia.
Regnejäkö? Vihaan heitä. Regnit ovat vihollisiani.
- Tämä regni ei tunnu haittaavan. - Miten niin? Olet oikea painajainen.
Kysyit ennustusta. Niin on kirjoitettu.
Tehdään yksi asia selväksi. En ikinä saa lasta kanssasi.
Hiukan myöhäistä.
Mitä sanoit?
Mitä helvettiä teen?
Petin sinut, Cait. Sinut ja siskosi.
En suojellut teitä. Käskin pakenemaan.
Ellen olisi tehnyt niin, Islene olisi ehkä yhä elossa.
Kaipaan häntä.
Kaipaan hänen tuoksuaan, hymyään ja ääntään.
En kaipaa silmiäni, vaan häntä.
En halua silmiäni takaisin, vaan hänet.
Antaisin mitä tahansa.
Näemme hänet taas. Ja silloin-
- voimme kertoa hänelle seikkailuistamme.
Lepää nyt.
Aamulla edessä on pitkä matka.
Olet hyvin erityinen. Todellakin hyvin erityinen.
- Lopeta. - Hyvä on, lopetin.
Sinäkö siellä?
Olen kaivannut sinua valtavasti.
Minulla on paljon kerrottavaa.
On tapahtunut paljon.
Näin sinun kuolevan.
Rakkautesi toi minut takaisin.
Tule luokseni. Anna minun halata sinua.
- Sinun pitää lähteä. - Mutta kaipasin sinua.
Pysähdy.
Et ole siskoni. Et ole Islene.
Unohditko minut noin pian?
Kuinka voisin unohtaa sinut, Pwykka?
Pwykka? Kuka se Pwykka on?
En pelkää sinua.
Pysy loitolla minusta ja perheestäni.
- Tai saat katua. - Niinkö?
Linnakkeessa pelkäsit tulla lähelleni.
- Pelkäsinkö? - Ellet pelkää, näytä kasvosi.
Ei temppuja. Vain sinä ja minä.
Näytä kasvosi.
Tule hakemaan minut, käärme!
Sisko.
Sisko, minä tässä.
Islene? Islene!
Ei, kuuntele minua.
Pwykka tuli luokseni ja huijasi minua. Mutta sinä olet vahva.
Jos seuraat polkua, Pwykka ei voi satuttaa sinua.
Mikään ei voi.
Tänä yönä kuolleiden joukot ovat tukenasi.
He huutavat nimeäsi, sisko. Sinä olet valittu.
Vain sinä voit johtaa meidät valoon.
He laulavat nimeäsi, sisko.
Kuolleet laulavat nimeäsi.
Mikä nimeni on?
Cait, kuka siellä on?
Pwykka on poissa.
Miten hän löysi meidät?
- Puhun hänelle kahden. - Ei.
- Ole kiltti, isä. - En luota häneen.
- Entä sopimuksemme? - Muutin mieleni.
Hyvä on. Sinä olet pomo.
- Oletko janoinen? - En.
Tämä tietenkin muuttaa asioita.
Menin manalaan.
Ja?
Näyttää siltä, että olin...
Näyttää siltä, että olin v...
Näyttää siltä, että olin vää...
Näyttää siltä, että olin väär...
- Olin väär... - Olitko väärässä?
Ole hiljaa. Tämä on tarpeeksi paha juttu.
Et olekaan hyödytön, ärsyttävä...
- ...sekaantuva kiusankappale. - Kiitos.
Huono uutinen on, että taidan tietää, miksi roomalaiset tulivat.
Tiedän, miksi he ovat täällä.
Lokka, suuri maademoni, on tullut tuhoamaan sinut.
Ja minun...
Minun tehtäväni on suojella sinua.
Meidän täytyy tuhota Lokka yhdessä.
Yhdessäkö?
Sinun pitää tuhota Lokka, mutta minä... autan.
"Kiitos, Divis. Uskomatonta, että teet tämän."
"Ei kestä kiittää. Oikeasti."
"Hienoa vain olla mukana."
"Mahtavaa."
Kerro siitä Lokkasta.
Mistä puhuimme äsken?
Mitä?
Olin sanomassa jotain tärkeää.
En muista. Jotain saappaista.
Niin juuri. Saappaista.
Se on poissa.
Kuuntele tuota.
Hienoa.
Katso tähtiä. Niin monia.
Ja kuu. Niin kirkas.
Ylistetty olkoon Luna.
Vartioikoon hän meitä aina.
Suomennos: Anu Miettinen www.sdimedia.com